Метъл групата Metallica има продадени над 90 милиона албума от 1981г. насам
Групата е сред най-популярните концертни изпълнители в Северна Америка през 90-те.
Това, което ще чуете сега
са някои от новите песни на групата.
Не са позволени камери. Никакви записи.
Никакви чанти. Можете да влезете само с лист и молив.
- Готови сме. - Има ли въпроси?
През пролетта на 2003-та група журналисти са поканени да чуят първия студиен албум на Metallica от 5 години.
Преди началото на записите, отношенията между членовете на групата са обтегнати до крайност.
Групата не е била на турне и не е издавала албум от няколко години.
Съдебното дело на Metallica срещу Napster - популярния сайт за обмен на файлове, е посрещнато враждебно от феновете.
Вътре ли?
- Камерата тук. - Проба!
Много от рок журналистите се питат има ли бъдеще пред Metallica.
Имало ли е момент, когато сте мислели да приключите с Metallica
или групата да се разпадне?
Беше ли това някаква борба за власт помежду ви?
Как успяхте да преодолеете кризата?
Откъде за бога вземате цялата тази агресия
в новия албум? Откъде идва?
Защо ви отне толкова време да издадете албум с нови песни?
След 20 години, възможно ли е още да пазите в себе си огъня,
с който започнахте в началото?
Мислите ли че младото поколение метъл фенове ще приемат новия албум?
85 милиона записа, 22 години...
Мисля, че са 11 албума в различни издания.
Една дума...
О, Господи. Една дума да обхване цялата ни кариера? Хм...
Scanning the scene in the city tonight
We're looking for you to start up a fight
There's an evil feeling in our brains
But it's nothing new, you know it drives us insane
Running, on our way, hiding, you will pay
Dying one thousand deaths
Running, on our way, hiding, you will pay
Dying one thousand deaths
Searching
Seek and destroy
Searching
Seek and destroy
Благодаря ви!
М Е Т А Л И К А .
М Е Т А Л И К А Някакво чудовище
Януари, 2001
След 14 години в групата, басистът на Metallica Джейсън Нюстед
напусна групата, заявявайки: "Поради лични причини
и заради физическата вреда, която си нанесох през годините,
в които свирех музката, която обичам."
Мениджърите на Metallica отказаха коментар на въпроса ни
дали има готов заместник, но групата
все още смята да започне записи за новия албум тази пролет.
Това са новините, останете с нас...
Хотел Риц, Сан Франциско
Мисля, всеки разбира идеята да вярваш на инстинкта си.
Фил Тоул, Терапевт: Това означава да не допускаш егото и други неща
да застават на пътя на творчеството. Нали?
В началото на 2001, Metallica наемат терапевт за да им помогне да преодолеят вътрешното напрежение в групата.
Срещнах Metallica чрез мениджърите от Q Prime,
след като наблюдаваха работата ми с друга тяхна група.
Когато ме извикаха, ми казаха, че Metallica,
след като Джейсън обяви напускането си, имат нужда
да се огледат и да си кажат: "Какво всъщност става?"
"Изгубили сме близостта в личните си отношения."
и да се изправят пред проблемите, които според Q Prime...
им предстояха.
Разбираш ли, не сме работили заедно вече почти 9 месеца.
Когато си говорехме преди няколко дни дали...
дали искаме да направим този филм или не,
се чудех дали тези хора тук...
ще повлияят някак.
Защото... Има някаква интимност,
когато има само няколко души в стаята и се чудя
Дали това ще се загуби, ако започнем пак да...
да се боричкаме и да се показваме колко сме яки и...
Каква интимност? За какво по дяволите говориш?
Според мен, въпросът не е дали камерите са тук,
а дали вие сте достатъчно свободни да рискувате
хората да ви видят.
Metallica наема помещения в Пресидио, бивша военна база.
Тук сме в Пресидио в Сан Франциско...
Зак Хармън, студиен мениджър и това е мястото, където Metallica
Зак Хармън, студиен мениджър ще започнат записите за новия си албум.
Решихме, че не искаме пак да се връщаме в студиото
и да правим същите неща, които вече сме правили.
Боб Рок, продуцент на албума _ Имахме нужда от промяна.
Боб Рок, продуцент на албума И това е едно от нещата, за които говорехме
да отидем на място, което не е студио.
Да си донесем нещо като портативно студио или сглобяемо студио,
и всъщност да направим обстановката неудобна.
Да не купуваме нови мебели, да не боядисваме стените.
Да не правим нищо. Да го оставим спартанско, сурово.
Те са толкова успели, че лесно могат да направят да им е удобно.
Но не мисля, че искат да им е удобно.
- Определено има нещо тук. - Те имат характер
и мисля, че искат да го покажат в новия албум.
Април 2003 По какво се различаваше подхода в този албум?
Предвиждахте ли го? Имахте ли идеи, концепции,
неща които искахте да разгледате
преди всъщност да започнете да го сглобявате.
Ами, егото беше голяма промяна. Влязохме и...
не донесохме мотив, нито песен, нито заглавие. Нищо.
С Джеймс не се срещнахме някъде другаде
и не дойдохме с готов материал, с песни, с музика.
Този път всички просто влизахме в една стая и започвахме да свирим
и така пишехме песни.
Идеята е да звучи сякаш...
една банда се е събрала в гараж за пръв път...
само че бандата е Metallica.
Ден 1, 24 Април 2001
Наистина обичам да карам бързо.
Просто се отпускам и се наслаждавам на вятъра.
Звучи изтъркано, но помага и е приятно.
Един добър начин да се разтоварваш от време на време.
Странно е да си...
Джеймс Хетфилд, китара/вокал известен. Разбирате ли...
Това е онази част от мен, която иска да е "неизвестна".
Но това е и поведение "срещу правилата".
Дали това е някакво позьорство?
Разбира се.
Как мога да карам по улицата с това нещо и да не искам да бъда забелязан.
По скоро мисля, че това трябва да разгласява че съм "бунтар".
- Има ли къде да го включим? - Чакай, чакай.
Какво всъщност правите.
Просто ще го държиш над струните.
Добре. Ясно.
Да!
Поради напускането на Джейсън Нюстед, продуцентът Боб Рок е поканен да свири на бас китара в новия албум.
Give me fuel, give me fire, give me that which I desire
Имам лоша новина.
Трябва да... - Сменим текста?
- Това ми харесва, Боб. - Какво?
Харесва ми.
Обичам да се шегувам, че изкуството е моя начин да избягам от музиката.
Но все повече се убеждавам, че интереса ми към картините,
музиката и Metallica са едно цяло.
Например защо е решил, че тук жълтото е достатъчно?
Защо няма още 20 щриха тук горе, където е празно.
Къде са началните точки
и къде крайните?
Ларс Улрих, барабани _ Кога една песен е готова?
Ларс Улрих, барабани Какво изобщо означава "готова"? Кога е готов един запис.
Къде започва записа? Къде свършва?
Къде започва процеса и къде свършва?
Всичко това.
- Татко! - Наистина е интересно. Да миличка?
Не чувствам нищо велико тук.
- Не мисля, че е велико. - Как си го представяш?
Така...
и после...
Кърк Хамет, соло китара След 9 дни стават 2 години откак карам сърф.
Това зае мястото на някои лоши неща в живота ми
Спрях наркотиците
и много намалих пиенето.
Не можеш да сърфираш при махмурлук.
Нито ако не си спал цяла нощ. Поне аз не мога.
В сърфа има определен индивидуализъм, който харесвам.
Когато дойде твоя момент, той си е само твой.
И никой не може да ти помогне.
Към този албум подхождаме напълно равностойно.
Терапия, 5 май 2001 Всеки допринася токова за текстовете,
колкото Джеймс за барабаните и...
Като каза това изведнъж...
Да, спомни си, нали?
Ами...
1990, записи за "Черния албум" Искаш да го чуеш с текста?
1990, записи за "Черния албум" .
1990, записи за "Черния албум" Изпей си го.
Преди имахте някакви правила за това.
Не ме интересува. Писна ми да спорим.
Ти нямаше право да говориш за текстовете му...
а той за твоите барабани.
- Да. - Помните ли?
Вие двамата правехте солата,
а ти нямаше право да ги коментираш.
Нали? Имаше някакви правила.
Сега казвате, че вече няма такива?
Преди започвахме от някакви идеи, които всеки
предварително бе записал.
После аз и Джеймс сядахме и ги превръщахме в песни
и след това казвахме на останалите какво да свирят,
къде да го свирят и кога да го свирят.
Никога не е имало... друг начин.
Това е съвсем ново за мен.
Да пиша пред всички.
Винаги съм се затварял в главата си, когато пиша,
вместо да получавам идеи отвън и да ги оформям.
Мислех си за "Това са ръцете..."
"Това е лицето..."
- Значи... - Нещо като Франкенщайн?
- Да, нещо такова. - Като какво?
- Франкенщайн. - "Това е плоската ми глава..."
"Това са ми болтовете..."
Всички мислим за едно и също.
На една и съща творческа вълна сме.
Това ме вдъхновява. Сега мога да се изразявам и чрез текста,
след като Джеймс отвори тази врата за мен и Ларс.
- Това е "глина" нали? Не "мида" - Да. "Глина".
"Ръцете оформят мидата"
These are the eyes that can't see through me
This is the tongue that speaks on the inside
Искам направо да изплюеш "can's see me."
"Това са очите, които не виждат"
These are the eyes that can't see me
These are the hands that drop your trust
- This is the...
"This is the eye..."
This is the eye that can't see me
This is the hand to drop your trust
These are the boots that kick you around
This is the voice of silence no more!
За какво става дума?
Ами, като казах "Франкенщайн" беше близо.
Говорим за парчета от неща.
- Ами, някакво чудовище. - "Някакво чудовище"?
Ами да.
- Някакво чудовище. - Някакво чудовище?
- Добро е. - Нали?
Харесва ми.
Some kind of monster
Some kind of monster!
The monster lives
"Сега създаваме своя албум на живота."
"По време на нашите самостоятелни и общи пътувания,
понякога с болка и конфликти,
откриваме истинския смисъл на семейството."
"Като постигаме пълна съпричастност, лекуваме себе си
и много други, които възприемат нас и нашето послание.
Научихме и разбираме, че трябва да споделяме.
И това е... - Целта на мисията.
- Целта на кое? - Целта на мисията.
- Мисия? - Ами да, мисия, като...
поставя цел. - Ясно.
...така че винаги да помниш...
каква е крайната цел.
Добре!
It's my world, you can't have it
It's my world, you cannot have it
It's my world, you can't have it
Ден 16 It's my world, my world, my world, you cannot have it
Sucka!
- Отлично. - Хайде, малкия, да тръгваме.
Скайлар, искаш ли си чантата.
Тате!
Ела, ела. Ела, тате! Ела, тате!
- Не знам как ви се струва, но това, което правим е страхотно.
Четиримата можем просто да влезем в една стая
и да извадим всичко това от ръкавите си.
Правим го направо от нищо.
Вълнуващо е, защото никога до сега не се е случвало.
Снощи не можах да спя, все още бях развълнуван от това.
Какво мислиш? Не изглеждаш много ентусиазиран.
Две седмици по-късно всички се връщат от ваканция.
Как е?
- Как си? - Радвам се да те видя
- Колко мечки уби? - Две.
В Русия е гадно.
Просто там вместо да има бутилка вода на масата
слагат бутилка водка.
- Ти пи ли водка? - Че как!
- Наистина ли? - Има ли друго за пиене там.
Още като пристигнахме имаше "На здоровия!"
На здоровия!
Това е голяма мечка. Яде ли се?
Не стават за ядене. Не взехме никакво месо.
Спали са зимен сън три месеца
и не са пикали, срали и т.н.
- И са отровни? - Да.
На третия ден бях убил мечката и си стоях в лагера до края.
Работи над текстовете?
Всъщност да. Имаше много време.
Много време.
Работех над текстовете в Сибир. - Пиеше водка и работеше над текстовете.
Ден 32 Temptation wreck my head
Temptation make you dead
Temptation sucks my soul
Temptation fill no hole!
Temptation
Fuck you up
Temptation
No, no, no, no, I can't say no
Can't say no, no, no
No, no, no, can't say no
Oh, no, I can't say no
Go away
Leave me be
Just leave me be
Каква беше реакцията на близките ти?
Как реагира семейството ти?
Ами... Не знам. Понякога съм истински задник.
Просто се прибирам и казвам "А, между другото
отивам в Русия за две седмици."
А те "Какво?" и...
Мисля, че ставам по-добър в това, защото...
Този път семейството наистина ми липсваше както никога.
Разбираш ли?
Пропуснах първия рожден ден на Кастор.
И беше някак...
Разбира се пихме по една водка за Кастор.
Един тост за него.
Но наистина ми се искаше да съм си в къщи.
- Кой е тук? - Това е работата на татко.
- Тук ли работи татко? - Да.
А какво работи татко ти? - Думка.
- На барабани? - Да.
Майлс Улрих - Аха. А бива ли го? - Искам на барабаните.
- Татко иска ли да думка? - Достатъчно барабаних за днес.
Така че ако искаш пробвай ти.
Добър си.
- Тези хора... имат много неща на главата си.
И музиката е само едно от тях.
Кажи "Чао, Джеймс."
- Чао, Джеймс. - Чао, приятел.
Аз реших да нямам деца и подобни отговорности.
Музиката ми... Това са моите деца.
Джейсън Нюстед, напуснал групата след 14г. Но след като съм решил да се отдам на музиката,
Джейсън Нюстед, напуснал групата след 14г. значи това е нещото, с което трябва да си запълвам времето.
Репетиция на Echobrain
Echobrain е един от проектите, по които работя от години
и дойде време да обера плодовете.
И изведнъж, когато моментът настъпва, Джеймс ми казва, че...
ами че не може да е в една група с мен
Ако доведа този проект до такова ниво.
И след 15 години работа заедно, и турнета, и...
Знаете историята.
Нямаше начин нещото, което правех, да повлияе
на гиганта Metallica. Просто не виждам как би могло.
И след като бе казано по този начин
вече не можех да приема това...
ограничено одобрение.
Аз знам, че тази връзка не е свършила.
Знаете, че той... Тя ще се върне пак в някакъв момент.
Ще се срещнете.
По това време мениджърът предложи да ни помага психотерапевт.
Човек, който се среща със звезди на отбори с голямо его и много пари,
които не се разбират, но трябва някак да работят заедно,
за да могат парите да продължават да идват.
И тогава казах
"Мисля, че е шибана тъпотия
и е слабост, че не можем да се разберем сами."
"Ние! Най-голямата метъл банда на всички времена!"
И нещата, през които сме минали, решенията, които сме взели
за милиони долари и милиони хора."
"И сега... да не можем да се справим с това?"
Имаше ли и нещо друго освен Echobrain? Защото това е
което се разчу.
Той почувства, че не е достатъчно свободен да прави каквото му е нужно.
Април, 2003 Тъй като не му беше достатъчно да се изразява чрез Metallica,
той имаше нужда да се прояви другаде. И сега напълно го разбирам.
И...
от моя страна това беше...
Не исках това да му е по-приятно от Metallica.
Не исках никой да напуска Metallica.
Не исках да чувствам, че ние някак не сме му достатъчни.
И това е заради моето...
Явно моя начин да обичам нещо е да го задуша до смърт.
"Не отивай никъде. Не напускай."
"Трябва да стоиш тук."
Ден 39, 3 юни 2001
Ок.
Искам химикалка, стига с тия моливи.
Виж, даже не са го написали вярно.
"Метлика" Заедно сме само от 20 години.
Чувствам вина, че не съм вдъхновен през цялото време.
Особено, когато другите са.
- Така е. - Понякога
стигаме до момента, когато песента е минала два пъти през пулта
и знам, че Боб ще ме подхване с някакви идеи за текстове.
Мамка му! Имах чувството че убивам цялата работа.
"Защо я убивам. Защо просто не..."
А защо го правиш. Да стигнем до страха.
- Например защото съм нямал нищо или... - И ако нямаш нищо?
...не съм бил достатъчно вдъхновен за да имам нещо...
- И когато нямаш нищо? ...разочаровам другите,
или поне така чувствам.
Едно, две, три, пет...
Say it, all right, yeah
Motherfuckin' in my head
Сякаш винаги се надпреварвам с времето.
Има някакъв необясним страх, че...
"Трябва сам да измисля нещо бързо
преди някой друг да го е направил."
и после ако не го харесам или не го приема 100%
излиза, че съм егоистичен тесногръд задник.
Това е отговор на страха. Когато се изправиш пред страха
това е момента да продължиш напред.
Защото там може да има нещо гениално,
някакъв пробив.
Oh, motherfucker, yeah
Yeah!
Metallica! Metallica!
Ден 44
Кърк.
- Кърк. - Кърк!
- Да. - Кърк.
- Джеймс иска да говори с теб. - Извинявай.
Малко е шаблонно.
Чуйте това.
Не знам как се чувстваш. Аз съм в кофти настроение и...
Не мога да се съсредоточа.
И снощи, според мен, всички изглеждаха някак...
някак прегорели. - Съгласен съм.
И ако не започваме по-рано и да свършваме по-рано, аз...
няма да съм в добро настроение до края.
- Това ми звучеше съвсем странно. - Чу ли го Боб?
Защо не пробваш по-плътен ритъм.
- Обикновен? - Добре, наречи го "обикновен".
- Не, ти го наричаш "обикновен" - Не, опитвам се да не го наричам така.
Защото знам, че се дразниш като го наричам "обикновен".
Малко по-плътен.
Мамка му!
Какво ще правим другата седмица?
Цялата следваща седмица е терапия.
- Да. - Трябва ли да го правим.
Можем ли да уволним Фил?
Просто мисля, че трябва да намерим баланса...
Имам предвид, че нещата на Фил са важни
и се надявам, че всички смятаме това за инвестиция в музиката.
Това е важна част от албума.
Get all holy again, yeah
Ще пробвам да го сглобя.
Get all holy again
Звучи много объркано.
Вокалът се вдига.
Не знам. Добре замислено е, но...
не виждам какво допринася.
Мисля, че просто ти го чуваш така. Няма проблем.
Просто опитвам нещо различно.
Не знам... Някак съм свикнал барабаниста да измисля ритъма.
Разбираш ли? Да свързва нещата.
Това, което чувам е...
Нека подбера внимателно думите.
Много е праволинейно.
И китарната партия е...
някак шаблонна.
Затова се опитах да вкарам някаква острота с барабаните.
Тези неща, които си подхвърляме са пълни простотии.
Звучало много шаблонно. Звучало ти много нормално.
Това...
Казваш го за да можеш да оправдаеш
идеята си за барабанния ритъм.
Няма никакъв смисъл. - За теб.
Няма! - Звучи шаблонно!
Коя част от това не ти е ясна?
В моите уши звучи шаблонно.
Какво искаш? Да ти го напиша ли?
Мисля че е шаблонно, ок? - О, да, напиши го.
Сякаш не те чувам.
Сега се опитваш да ми казваш какво да свиря.
Казваш ми "Ти трябва да свириш по същия начин като Кърк."
А аз ти казвам, че е шаблонно.
- Добре де, пич. - Хора,
Защо просто не влезем и да пробваме да го направим, а?
Вместо да се ядем тук.
В кофти настроение сме и нищо няма да можем да направим.
Ти само искаш да спориш.
Не искам да споря.
Глупаво е. Седиш тук повтаряйки "В кофти настроение съм и..."
Казах ти го направо, че е така.
- Да. - И какво се опитваш да направиш?
Нищо не искам да правя! Ти седиш тук и се правиш на кретен.
А ти определено помагаш.
Много си добър в това.
Бях откровен с теб и ти казах "В кофти настроение съм."
А ти какво правиш? Заяждаш се с мен цяла вечер.
Стига, момчета. Имаме по-добри неща за вършене.
О, да. Имам.
Фронтменът на Metallica Джеймс Хетфилд е постъпил в лечебно заведение
за да се подложи на лечение от алкохолизъм и други зависимости.
В изявление публикувано на официалния сайт на Metallica се казва:
"Джеймс влезе в неназовано заведение,
където ще се подложи на лечение.
Докато трае това, отлагаме всички текущи дейности,
включително записите на новия ни албум.
Metallica, чийто здрави купони им извоюваха прякора "Алкохолика",
работеха върху нов албум,
следващ двойния диск с кавъри от 1998.
Not only do I not know the answer
I don't even know what the question is!
Metallica повече няма да се завърнат в Пресидио.
God, it feels
Like it only rains on me
Ларс развежда баща си из новото си имение.
Мисля е ясно, че в онези дни
Metallica вкара някакво физическо усещане в рокендрола.
Торбен Улрих Както например Бийтълс, Ролинг Стоунс и другите
вдъхновиха Британската рок музика, която се разви после.
А в метъл музиката
същото е с Лед Цепелин и Блек Сабат.
И после от това...
се появява Ларс и останалите.
Така че мисля те имат своето място.
Ларс имаше много добро предчувствие в началото
накъде ще тръгне метъл музиката. Предполагам защото
можеше да я види с европейски очи и уши.
Не мислиш ли, че е страхотно да можеш да чуеш какво мисли баща ти
за това кой си и какво правиш.
Мисля, че е невероятно. Говорим за произхода.
Поговорихме малко за дядо ти.
Трудно е да го призная, особено когато той е тук.
По-лесно е да се говори, когато го няма.
Но, да, разбира се че е така.
Да. - Какво би казал насаме?
- На кого? - На някого, когато той не е тук.
Кажи го. Какво би било то.
Ами, вече съм ти го казвал безброй пъти.
А казал ли си на него.
Какво би...? Не го започнах аз, а ти.
Какво е нещото което си казвал, а не казваш сега?
Мисля, че по някакъв начин
моят страх от статуквото
идва малко откъм тази посока.
Мисля, че няма нищо по-лошо от това
да отида при него и да му пусна новите записи
знаейки че там има нещо кофти.
А той ще го разбере за нула време.
Коментар за това?
Бих казал... Ако кажеш "Ако си наш съветник,
какво ще ни посъветваш?" Ще кажа "Изтрийте го."
Не знам за вас, момчета. Но за мен не се вързва.
- Но... - Интересно.
Интересно е, че...
освен хората участващи в записа,
единствено Клиф Бърнстейн го е слушал.
Да.
Когато Клиф Бърнстейн го чу, той предложи с това да започва албума.
Да. Може и така да е.
Но пък съм сигурен... Наистина...
Наистина не мисля, че става.
Наистина не мисля.
Добре.
За мен просто не звучи правилно.
Освен ако не съм някакъв дето крещи в стая с ехо.
Мисля, че е наша отговорност да продължим сякаш групата още съществува.
Джеймс го няма вече 3 месеца
Изучаваме себе си индивидуално. Разглеждаме отношенията си.
И наистина трябва да се събираме и да говорим за това,
да действаме сякаш бандата съществува, защото тя съществува.
Ако не го правим значи спомагаме на
процеса на разпадане.
Отвратително е въпреки това.
Започнахме да разнищваме отношенията в бандата.
И останахме само двама.
Един приятел ми се обади и знаеше къде е Джеймс.
- Наистина ли? - Да.
Не можеше да си представи Джеймс да прави нещо 6 месеца.
Готов съм за най-лошото.
Убеден съм, че
ще се съберем пак, когато му дойде времето.
Но да знаеш кога е това време...
или да не знаеш кога е това време,
е много, много неприятно.
Надявам се, че в някакъв момент, той ще се върне
и ще опита да завърши този албум.
Ако...
Ако той напусне Metallica, не съм сигурен, че ще съм изненадан.
Say your prayers, little one
Don't forget, my son, to include everyone
I'll tuck you in free from sin
Винаги съм чувствал, че Джеймс е
по-мек, по-грижовен и състрадателен
отколкото си е позволявал да се покаже пред хората.
Дейв Мъстейн, соло китара 1982-1983 Помня дните с Дейв Мъстейн,
Дейв Мъстейн, соло китара 1982-1983 когато той и Дейв Мъстейн...
Те веднага започнаха с техните големи
биения в гърдите и пъчене.
И всичко това беше за да се покажат мачо.
Аз не можех да се справя с това.
И сега, като гледам 18-19 години назад,
тогава се чувствах много отчужден, защото това беше много далеч
от начина, по който аз съм възпитан.
Това е за вас, приятели.
Но от друга страна, сега разбирам,
че всички тези депресивни състояния, които се появиха в резултат
на алкохола, на него му е било много трудно
да говори наистина от сърце. - Искате ли или не?
А не да се крие зад тези маски.
Дали алкохола му дава фалшиво усещане за сила
или това за "фронтмена на Metallica" или мачо глупостите.
Добре, сега вие сте пияни и аз съм пиян.
Тук започва веселбата.
Искам да му помогна, да бъда до него
и да направя най-доброто за да стане той най-добрия човек, който може да бъде.
Но не знам какво по дяволите ще излезе най-накрая.
Ранчото на Кърк, Северна Калифорния Наистина ми е много добре тук без никакво напрежение
или нещо свързано с групата
или някой, който ще ми напомни за групата
и ще ме върне в реалността.
Сеансите ни с Фил наистина събудиха много неща у Джеймс,
на които той почувства, че трябва да обърне внимание.
Психически това се отрази и на мен,
защото много се безпокоя за него.
Когато влезеш в такава клиника
те не се спират до факта, че си алкохолик.
Влизат много по-надълбоко.
Наистина надълбоко. Разтварят те и изсипват
цялата ти същност върху масата.
Говорих няколко пъти с него
и знам, че му е много тежко.
Независимо колко зле са нещата
най-накрая всичко се нарежда.
Рано или късно.
За добро или лошо нещата винаги се нареждат.
Гледам как хората по света разправят колко велик китарист е Кърк
и каква отрепка съм аз.
Като част от терапията Ларс се среща с Дейв Мъстейн, изгонен от Metallica през 83
Затова, че ме изритаха от Metallica.
Затова, че не съм бил достатъчно добър за тях. Че съм загубеняк.
И трябваше да търпя това почти 20 години.
След Metallica, Мъстейн създава групата Megadeath продала над 15 милиона албума.
Ужасно преживяване е.
Беше много трудно, Ларс.
Беше трудно да гледам какво правите и как превръщате всичко в злато,
а всичко което аз правя се проваля.
Сигурен съм, че много хора
биха определили провалите ми като пълен успех.
Но дали съм доволен да съм номер две? Не!
Сега вие се сблъсквате с нещо,
което аз преживявах 13-14 години.
Никога не съм имал шанса да говоря с теб без...
да говоря с Ларс, човекът от Metallica.
Не съм имал шанса да говоря отново с малкия си датски приятел.
Спомням си деня, когато с теб си говорихме да изкопаем дупка в пръстта
и да пушим трева през земята.
Ето това беше нещото, което...
Не сме имали кой знае колко моменти като този.
Чувствам ли някаква вина? Да, чувствам.
Но пък някак ми е трудно да приема
че всичко, което чувстваш
когато гледаш тези 20 години...
се корени в това с Metallica.
Ок.
Мислил си някога какво съм преживял?
Мисля, че съм наясно с болката, която съм ти причинил.
Не това казах.
Ок.
Имаш ли някаква представа - На какво съм те подложил?
Не, не, не. ...какво съм преживял.
Хората ме мразят заради вас.
Вървя си по улицата и чувам как някакъв боклук ми крещи "Metallica!".
Подиграват ми се.
Когато чуя Metallica по радиото си мисля
"Господи, трябва да го изключа", защото продължавам да си мисля "Прецаках се!"
Така.
Чаках този ден от много време.
И това не е краят,
защото друг много важен човек не е тук.
Така е.
Дали ми се иска сега да е 1982 и вие да ме събудите и да ми кажете
"Хей, Дейв, знаеш ли, имаш нужда да отидеш в Анонимни Алкохолици"? Да.
Бих дал всичко за такава възможност.
Има ли някакви последни думи, които искате да кажете на всички?
Метъл в задника ви!
Благодаря ви. Аз съм Дона Дейвис, а това са Metallica.
Това е доста готин клуб като за първо изпълнение.
- Така е. - Как се чувствате?
Заредени.
- Издивяващо. Напълно. - Издивяващо?
Издивяващо. Това е шибано невероятно.
Мисля, че когато стигне до... Мога ли да говоря така?
- Да, можеш да говориш както си искаш. - Велико. Велико.
Шибано невероятно е.
Echobrain! Йееее!
Не знам, някак изведнъж това стана голяма работа.
Не разбирам. Внезапно получавам това обаждане.
А се оказва, че всички са тук и са довели и роднините.
Мислех, че това ще е Джейсън свирейки с новата си банда
пред 20 пияници в някакъв бар или нещо такова.
А сега ми се струва, че заради неведението ми
просто ми се е искало да бъде така.
А сега разбирам, че
според всички това е много по-сериозно.
- Здрасти, пич. - Благодаря.
- Страхотно беше, пичове. О, благодаря.
- Аз съм Ларс. Как си? - Радвам се да се запознаем.
- Много се радвам. - Къде е Джейсън?
Джейс? - Не знам.
Мисля, че отиде отзад... А може вече да се е изнесъл.
- Мисля, че може би е... - Наистина ли?
Чудно! Идвам да му кажа здрасти, а той вече се е омел.
"Елвис напусна сградата"
Това е Зак. Здрасти, Зак.
Видя ли, направо ме избягва.
Джейсън ме отбягва, Зак ме отбягва. - Колко бързо ни отмина славата.
Да! Без майтап.
Я виж, този е с тениска на Echobrain.
Да, това е Стив. Той работи в студиото с нас.
Така е. - Наистина?
Да. Спомням си го.
Помня го. Работеше в студиото.
- Кой? - Онзи там.
С червените гащи?
Не, този в черно дето сега минава.
- Наистина ли? - Кесел.
Тод. И той работи в студиото, нали?
- Кой? - Тод ей там.
Сигурен съм, че всички са тук, Боб.
Май единствените хора тук, които не работят за него сме аз и ти.
Хетфилд ще побеснее. Попаднал съм в ада.
Това представление пак извади всичко на повърхността, нали?
- Да така е. Кара ме да се чувствам... - Искаше ти се да не ти пука.
Кара ме да се чувствам такъв смотаняк.
Не мога да удържа хората в групата си.
Почвам записи, не ги завършвам.
Джейсън е бъдещето. Metallica е миналото.
Никога не съм имал толкова дълга пауза за 20 години.
И това, което не ми дава мира, е че не знам какво става.
Джеймс го няма вече 6 месеца. Metallica напуска Пресидио.
Никакви новини. Това ме изяжда отвътре.
Кърк е говорил с него.
- Говорих днес с Джеймс. - Чудесно.
Какво каза?
Ами общо взето каза, че семейството е основния му приоритет сега.
и му е нужно време да е със семейството си
преди да стигне до другото си семейство, това сме ние.
И че ни обича, и просто иска да разберем, че му е нужно време.
И също каза,
че му е трудно да говори с теб за това, защото чувства напрежение.
И говори за това, как вие винаги искате
да контролирате ситуацията, да контролирате графика.
И каза, че в този момент
той има нужда да контролира ситуацията.
И каза за всички Марк Райтъровци и Боб Роковци
и за всички останали... "Не мога да мисля за вас сега."
Останах с впечатлението, че той смесва отношенията си с вас
с бизнес страната на нещата.
Което, всъщност, доста ме изненада.
Но пък това обяснява защо
не е говорил с вас.
Разделени сме,
и колкото по-дълго Джеймс решава да стои далеч от нас,
толкова повече се отчуждаваме.
Чувствам се толкова...
неуважаван...
че това е основното.
Някога съмнявали ли сте се в бъдещето на групата,
докато Джеймс беше в болница.
Ларс и аз се питахме
кога Джеймс ще почувства,
че е в състояние да се върне в групата.
А след няколко месеца започнахме да се питаме
"А той дали изобщо ще се върне в групата?"
И това беше наистина голям въпрос пред нас.
Дали изобщо иска да се върне или не.
Джеймс написа нещо в последния брой на нашето списание "So What".
Написа на ръка нещо като малка бележка.
Тази бележка бе вероятно най-искреното нещо,
което съм виждал да излиза от съзнанието му.
Утре се оформя да е денят...
да, денят за първа среща с новия възстановен Джеймс Хетфилд.
12 Април 2002
Минали са 14 месеца от началото на филма.
- Защо снимаме това. - Не знам.
На първата си среща в новото студио "HQ", групата обсъжда бъдещето на филма с режисьорите.
Сега е много различно.
Поне за мен е много различно в сравнение с това, което беше в Пресидио.
Минала е почти година от влизането на Джеймс в клиника.
Това е много меко казано.
Трябва да видим дали филмът ще продължи да е
също толкова емоционален.
За мен това преди беше сериозно вмешателство и някак го понасях,
но ми беше неприятно.
Не ми беше удобно.
Микрофонът ме следи навсякъде,
постоянно имах чувството, че съм под прожекторите.
Не ми харесва това чувство.
Джо Берлингер, режисьор Докато ви снимахме как свирите в Пресидио,
и тогава ли го чувстваше? - Да.
Общо взето през цялото време.
Сега по-добре ли се чувстваш?
Брус Синофски, режисьор - Трябва да намерим някое място... - Определено съм по-добре.
...някое място, където ще се чувстваш удобно.
Последното което искаме е да попречим на музиката ви,
защото това е най-важното, нали?
Едно възможно решение е да няма филм въобще.
Има много възможни решения, които да обмислим,
защото... Защо искате филм?
Дори ти каза, че се надяваш филмът да бъде направен.
Това е сериозен въпрос, защото за мен това беше нещо, което си върви
с това да си в Metallica - "Хей, дайте да направим това"
"Ами добре."
Това е част от факта, че Metallica е нещо огромно.
Някак се уморих от това.
За вас това може би е страхотно, но за мен е бреме.
И това изсмуква голяма част от мен.
Но може би ти го поддържаше в някакъв момент,
защото ти беше главния в тази петорка, в тази група.
Естествено трябва да намерим правилния баланс между
личните нужди на всеки,
но ако Metallica колективно реши да го направи
мисля че Metallica може да го осъществи.
Не знам, това пак ме плаши. Metallica са трима души
и тримата трябва да решат какво да направят.
Все още мисля, че приоритет има колективът,
докато всички хора в колектива не кажат,
че приоритет е индивидът.
А досега само ти си казал, че приоритет е индивидът.
Аз не съм го казвал
и той не го е казвал. Поне аз не съм го чул.
Така че мисля, че все още няма баланс.
Минаха някъде 6 или 8 седмици след срещата
преди отново да се захванем с проекта.
Тогава се събрахме
и за първи път използвахме това студио - HQ
Ден 355 _ Ето ни тук. HQ.
Добре. Тук сме.
И камерата е тук.
И приятелят ми микрофонът е тук.
- Носи се. - Да.
Искаш ли да пускам музиката?
Да. Да започваме.
Ще включа големите колони.
Страх ме беше да хвана китара
и какво ще стане след това. Може да не ми хареса.
Или да е страхотно. А може и да не мога да напиша нищо свястно.
Дали ще пиша само кофти неща.
Джеймс.
Вероятно най-хубавия звук, който съм чувал през живота си
е този ти да свириш на китара отново.
Благодаря, братко.
Изсвири нещо.
- Какво? - Нищо.
- Виждаш ли? Хубаво е, нали? - Да.
Сякаш беше вчера.
С година закъснение.
Според програмата за възстановяване, на Джеймс е позволено да работи от обяд до 4 часа.
Ще е интересно да работим по график,
тъй като досега не сме го правили. Ще е страхотно.
Изводът е, че колкото по-малко време имаме,
толкова по-продуктивни ще бъдем.
Ще сме по-съсредоточени да го свършим.
Звучи добре. Да видим след седмица.
Да не говорим, а да действаме.
В някакъв момент ще ни се наложи да работим повече.
- Да. - Да, когато е подходящо.
Какво искаш да кажеш?
- Какво искам да кажа? - Да.
Като казваш "повече" това повече часове ли означава?
Да се справяме бързо.
Да работим интензивно. - Питам, защото...
да не би да означава да работим по 8 часа?
Плаша се ако е така.
Няма проблем. Ок.
- Да работим по 8 часа? - Не.
Ден 378 - "Frantic"
Някаква идея за текст?
- Търся си... - Търся си понички.
Търся си понички.
Какво беше това вчера? Будисткото...
- Кое? - Будистките неща, които разправяше...
"Раждането е болка. Животът е болка. Смъртта е болка."
Цикълът на страданието. Нарича се "самсара".
Какво мислиш за това, Джеймс?
- Мисля за друго. - Ок.
- И как върви? - "Изморих се да се страхувам.
И от безкрайните преструвки, прикриващи страха."
"Стилът ми на живот определя стила ми на смърт. Приливната вълна
ме прехвърля отвъд." - "Стила ми на смърт".
I've worn out being afraid, endless parade
Of fear that I've constantly made
This frantic tick-tick-tick-tock I'd gladly trade
Oh, I need to know the answer where I'll be laid
I can't find it
- Не. Не става. - Направи нещо добро тук.
Това "ти-ти-ти..."
Направи това синкопирано.
Направи целия куплет така.
Worn out, always being afraid
An endless stream of fear that I've made
This frantic tick-tick-tick-tock I'd gladly trade
Странно е.
Но втория път наистина се получи.
- Да. - Между другото е 4 без 15.
Трябва да тръгвам, момчета. Съжалявам.
Чувствам се зле заради това "Трябва да тръгвам, защото е 4 часа."
Ако всички знаем, а ние знаем,
Ден 388 че 4 часа е края на работния ден, тогава
не бих се чувствал като гадняра, който казва
"Трябва да тръгвам за вечерята с децата си."
Защото имам чувството, че аз ще си тръгна сега,
а вие ще продължите тук да слушате нещата и...
някак си не е правилно.
Ако искам да слушам нещо, ще го слушам и това е.
Но поне трябва да...
Но знам, че ще стоиш тук и ще го обсъждаш с Боб.
А може би Боб не иска.
Когато ме няма, нещата се обсъждат и се взимат решения
и имам чувството, че се сблъсквам с решения, които вече сте взели.
И често ми се налага да се боря за всяко нещо. Не ми харесва.
Е, това е също като последните 15 години
за мен.
Да поговорим за това утре, става ли?
Или ако искаш сега...? - Не, нямам време сега.
Мина четири.
Трудно ми е да спазвам някакво разписание, но се опитвам.
Какво мислиш, Ларс. - Може ли да чуем вчерашната песен?
Която всички вече слушахме заедно? - И каква е разликата.
Ами че вече сме я слушали заедно.
Той просто се опитва да бъде част от всичко това.
Аз бях ли тук? - Да беше.
Слушахме я заедно. - Ти влезе.
Добре. Но няма да обсъждате.
Това решение ли е? - Определено е решение.
А защо не запазим енергията за...
Сериозно. Енергията дава резултати.
Нагоре!
Надолу!
Тихо.
- Искам да видя какво си научила.
Нагоре и назад. Нагоре и задръжте.
Как се нарича това?
Гордея се с теб, миличка. Радвам се да те видя.
Работя наистина усилено върху това
да бъда най-добрия баща и съпруг, който мога да бъда.
И най-добрия себе си.
Не искам да загубя нищо от това, което имам.
Знам че можех да загубя всичко в един момент. Това е трудната част на живота.
А след това... това е истинско прераждане за мен.
Гледам на живота по съвсем различен начин.
След всичкото пиене и другите боклуци
Всичко беше толкова предсказуемо. Толкова досадно.
Търсех нещо вълнуващо.
А всичко ми беше еднакво. Събуждам се някъде
в някакво легло, не познавам жената до мен
пиян съм, с тежък махмурлук, и трябва да правя концерт.
Всичко е едно и също.
А животът сега е много вълнуващ. Не знаеш какво ще се случи,
когато си трезвен и знаеш къде си и кога си.
My lifestyle determines my deathstyle
A rising tide that pushes to the other side
My lifestyle determines my deathstyle
A rising tide that pushes to the other side
- Мисля, че тези двете са най-добри. - Трудно решение.
Всички те имат някакъв чар, нали?
Да, ще ми се да чуя първото. Първият избор.
Ами да го чуем. - Може ли?
Позволено ли ни е? - Да.
- Трябва ли да... - Така и не го изяснихме.
Не го изяснихме.
Да. Позволено ни е. Искам да го чуя.
Който не иска да участва, да излезе от стаята.
Do I have the strength to know how it goes?
Мислех, че сме се разбрали. Работим от 12 до 4.
А след това не работим.
Ако с Ларс решим да чуем нещо или да прегледаме нещо от Пресидио,
това не е защото искаме да го правим зад гърба ти.
Правим го за теб.
А това което чувам е "Не, не мога."
- Какво е това? - Не знам, умът ми се обърква.
Колкото повече се отдалеча, толкова по-трудно е
да се върна. - Какво искаш да върнеш.
Някакъв контрол. Някакво чувство за...
участие в бандата.
Докато тичах тази сутрин, мислейки как ще ви видя днес,
думите "Мамка му" се повтаряха твърде много.
Сериозно. Наистина.
- Това гняв ли е? - Не, просто "Мамка му!"
Мисля, че си много погълнат от себе си.
И което е по-лошо, говориш постоянно...
говориш за мен и използваш често думите "контрол" и "манипулирам".
Мисля, че ти контролираш нарочно и че контролираш несъзнателно.
Че контролираш с правилата, които поставяш.
Че контролираш с това, че винаги съдиш другите.
Че контролираш с отсъствието си.
Мисля, че контролираш всичко това, дори когато те няма.
Не разбирам кой си. Не разбирам твоята програма.
Нищо не разбирам.
Сега осъзнавам, че преди почти не съм те познавал.
И всички тези правила, всичките тези простотии, човече
абе това е шибана рокендрол банда.
Не искам шибани правила.
Разбирам, че трябва да си тръгваш в 4. Уважавам го.
Но не ми казвай, че не мога да стоя и да слушам нещо с Боб в 4 и 15 ако искам.
Какво е това?
Аз, аз...
Не искам да свърша като Джейсън.
Не искам да бъда отблъснат. Не искам това да се повтаря.
Ако ще го правим, да го правим както трябва, или да не го правим въобще.
Мамка му. Виждаш ли? Мамка му.
Мамка му!
Ден 407 - Среща с фенове
Прослушване за басист. Запишете се!
Фенове се състезават за възможността да посвирят с Metallica.
Аплодисменти за Елена!
Ooh, all right!
Не сме много напреднали в разрешаването на проблемите си.
Ами да започваме. Нали за това сме тук.
Не знам. Мисля, че когато свирим
особено когато свирим заедно в една стая с Ларс...
Мисля, че имах по-високи очаквания.
Може би съм разочарован от себе си.
Може би... Не знам.
Искаш ли да говориш за това? Какво означава това?
Не изпитвам удоволствие да свиря заедно с теб.
Searching
Seek and destroy
Searching, yeah
Seek and destroy
Searching, yeah
Seek and destroy
Ако не изпитваш удоволствие, нека ти обясня,
че и за мен не е кой знае какво удоволствие.
Но и не искам да свиря музика с теб
ако това не ти харесва.
Не искам това да се превръща в някаква пародия.
Така че, ако не ти харесва да свириш с мен...
Има ли все още достатъчно неща, които ни свързват...
за да преодолеем това?
Не знам.
Понякога наистина се съмнявам.
Наистина се съмнявам.
Доволен съм, че го каза.
Защото понякога наистина дълбоко чувствам, че...
че има някаква празнота...
Някакво грозно чувство отвътре. Не знам...
Колко усилия ще положим за това?
Ден 433 - "The Unnamed Feeling"
Когато правиш така...
Хайде набързо да направим колективното усилие.
Всички трябва да участват. Ларс? Хайде.
Хей, Кастор защо не кажеш на момчетата, искам да кажа мъжете,
довиждане на всички.
- Чао, Кастор. - Благодаря че дойде.
- Татко тръгва ли си? - Не, татко остава тук.
Довиждане.
Е, как е? Как ви се струва като го слушате?
Текстът трябва да отговаря на това чувство.
- Да. - На това в началото.
А ти? Какво мислиш?
Мислиш ли, че е добро? Имаше ли нещо, което да не...?
Не, не слушах толкова задълбочено.
Просто е... много е добро.
Спомням си, когато с него бяхме сами в стаята ми през 1981
и слушахме сингли от новата вълна в британския хеви метъл.
Винаги, когато в стаята имаше още някой,
атмосферата се променяше веднага.
Нищо от това не става, нали? - Да.
- Това е шибана работа. - Да направим друга версия.
За пръв път го забелязах, когато се появи Мъстейн.
Когато Джеймс беше с Мъстейн той се променяше...
Не му пукаше за мен.
Веднъж, докато записвахме Ride the Lightning
с него излязохме и след 42 бири,
той ми каза "О, пич, кефиш ме."
Но това не би могло да се случи преди точката на 42-те бири.
А бяхме сами.
Това беше добро!
Сигурен ли си, че не трябва да го повторя.
Да, сигурен съм. Но пък е добра тренировка.
- За какво? - За турне.
- Кога? - След година-две.
От първия ден това е надпревара.
И, по някакъв начин, това е което превърна Metallica в това, което е.
Това ни движеше напред.
- Кое ти се струва добро. - Не знам. Да пробваме още няколко.
Можеш ли да го пробваш така...?
Почти като дрънкане.